Veľkolepé stavby a malebné národné parky, no čo už, keď tieto svetové dominanty majú aj menej známu minulosť.
Predstavujeme vám globálne pamiatky, v poradí Zoznam svetového dedičstva UNESCO, ktorej minulosť je dosť nezvyčajná.
Archeologické nálezisko Delphi (Delphi, Grécko)
Delphi ohromujúca okolitá horská scenéria a kultúrny význam pre starovekých Grékov z neho robia jedno z najobľúbenejších miest dedičstva UNESCO, ale svätyňa nebola v histórii vždy taká početná. Keď sa kresťanstvo stalo hlavným náboženstvom v Grécku, chrám a stavby boli zničené a svätyňa opustená.
Čoskoro potom miestni obyvatelia postavili dedinu Kastri na ruinách bývalej svätyne, pričom použili časť historického mramoru pre približne 100 domov. Historická hodnota svätostánku sa takmer stratila, no v 19. storočí začali dedinu častejšie navštevovať historici, po ktorých prišli k zisteniu, že tu kedysi stáli Delfy. Po mnohých rokoch vykopávok a presídlenia dedinčanov Kastri do susednej oblasti ho UNESCO v roku 1987 vyhlásilo za svetové dedičstvo.
![](https://e7852c3a.rocketcdn.me/wp-content/uploads/2023/04/victor-malyushev-zbwLVIEfFGk-unsplash-770x1027.jpg)
Stari Most (Mostar, Bosna a Hercegovina)
Klenutý osmanský most, ktorý dnes stojí v Mostare, prechádza cez rieku Neretva a spája obe časti mesta. Most už ale nie je ten, ktorý tu pôvodne vznikol. Štruktúra bola prvýkrát postavená v roku 1557 a je považovaná za dôležitý príklad balkánskej islamskej architektúry.
Počas juhoslovanskej vojny sa však používal ako vojenská zásobovacia linka, a preto bol silne ostreľovaný, čo spôsobilo, že sa v roku 1993 zrútil do vody. UNESCO a medzinárodné spoločenstvo okamžite zasiahli plánmi na jeho obnovu, ktorá bola dokončená v roku 2004. Most a staré mesto boli v nasledujúcom roku zapísané do zoznamu svetového dedičstva UNESCO.
![](https://e7852c3a.rocketcdn.me/wp-content/uploads/2023/04/daniel-j-schwarz-uFGpc0WfhFU-unsplash-770x1155.jpg)
Chrám Borobudur (Jáva, Indonézia)
Budhistický chrám Borobudur, postavený v ôsmom a deviatom storočí, je považovaný za náboženské centrum. Chrám bol opustený v čase, keď v regióne prevládal islam, zasypal ho aj sopečný popol z neďalekej sopky a bujná flóra okolitého dažďového pralesa. Takmer sa naň zabudlo až do roku 1811, kedy sa začali vykopávky z iniciatívy Sira Thomasa Stamforda Rafflesa.
O viac ako storočie neskôr, v 70. rokoch minulého storočia, UNESCO a indonézska vláda obnovili historicky významný chrám a zaviazali sa ho zachovať pre budúce generácie.
![](https://e7852c3a.rocketcdn.me/wp-content/uploads/2023/04/judith-halim-r2JwAtpCx7E-unsplash-770x1155.jpg)
Uhoľná baňa na ostrove Hashima (ostrov Hashima, Japonsko)
Malý ostrov Hashima sa do zoznamu UNESCO dostal len nedávno, najmä kvôli podmorským uhoľným baniam, ktoré tu vznikli v druhej polovici 19. storočia. Tie predstavujú dôležitý míľnik v japonskej industrializácii.
Menej známa je temná strana ostrova. V 30. rokoch 20. storočia, až do konca 2. svetovej vojny, slúžil ostrov ako krutý pracovný tábor, kde boli mučení čínski vojnoví zajatci a kórejskí civilisti odvedení do služby a nútení pracovať v baniach, kým nepodľahli smrti. Počet obetí tábora v tom čase zostáva neznámy, ale niektorí odhadujú, že viac ako 1300 väzňov hladovalo alebo bolo vyčerpaných.
![](https://e7852c3a.rocketcdn.me/wp-content/uploads/2023/04/jason-rost-M7hWLVGLZ5k-unsplash-770x513.jpg)
Národný park Coiba (El Trapiche, Panama)
V Tichom oceáne pri pobreží Panamy leží najväčší ostrov Strednej Ameriky: Coiba. Svieža rezervácia pokrytá tropickým dažďovým pralesom slúžila v rokoch 1914 až 2004 ako väzenie, kde v ťažkých prácach strádali vrahovia, násilníci a politickí väzni diktátorov Omara Torrijosa a Manuela Noriegu.
Keďže prístup na ostrov bol obmedzený, jeho príroda zostala prakticky nedotknutá, preto ho Panama v roku 1992 vyhlásila za národný park Coiba. Rok po zatvorení väznice Coiba UNESCO vyhlásilo park za svetové dedičstvo pre jeho ekologický význam.
![](https://e7852c3a.rocketcdn.me/wp-content/uploads/2023/04/franz-schafer-0OMc3Vu-rF0-unsplash-770x964.jpg)